FRÅN ZOE TILL PAPPA
BIONYNE INDUSTRIES INSTITUT FÖR EXPERIMENTELL FORSKNING
Landning pågår. Donatorn är på plats. Jag repeterar: Donatorn är på plats.
- Har donatorn skrivit under? - Ja, vi har fritt fram.
Lystring! Donatorn är på väg till labbet. All personal till operation.
Jag repeterar: Alla från teknologi-enheten till operation genast.
Beredda?
- När inträffade hjärtstilleståndet? - För sju timmar och 15 minuter sen.
Sätt igång.
Förbered insättning av nervsond.
Nervvävnaden är intakt. Den protoplasmiska integriteten ser bra ut.
Hjärnbarken är livsduglig. Är vi överens?
- Ja. - Då ligger bollen i dina händer.
Mannen är död. Ändå kan vi läsa av hans neurologiska information.
Vi ska ta hans biologiska hjärna och prägla den syntetiska hjärnan.
Vi ska kopiera en människas medvetande.
Ed, inled kartläggningen.
Ögats position är optimal.
Kartläggningen är klar. Förbered insättning av nervsond.
Var beredda.
Inleder överföring av objekt.
Minnet är online.
HÄMTAR NEUROLOGISK INFORMATION
HÄMTNING AV INFORMATION SLUTFÖRD
Kartläggningen är slutförd. För bort donatorn.
Förbered neurologisk prägling.
Inled processen.
- Scott? - Testa Alfa-9 i parietalloben.
Tack.
Temporal axon online. Ser bra ut.
Frontalloben ser bra ut.
Okej...
Testa theta-vågor fyra och fem.
Tvåfasapplikation.
P 1. Sidoparametrar: A, P och C.
Primär reaktion.
Stasen ska kontrolleras varje timme. Exceptionellt. Översätt.
Slutför. Bekräfta.
Kör alla tillstånd. Kör.
Är prägligen genomförd?
Margaret, stimulera kroppen.
Sergeant Kelly?
Hör du mig?
Sergeant?
Vem är jag?
Sergeant, du har flyttats över till en syntetisk kropp.
Försök slappna av. Du kommer strax att vara online.
Det dröjer en stund bara.
- Vem är jag? - Sergeant...
- Försök slappna av. - Vem är jag?!
Sergeant...
Sergeant. Sergeant Kelly!
Sergeant Kelly!
Stäng av. Präglingen gick fel.
Inställningarna är förstörda!
- Den pratade. - Det har hänt tidigare.
Nej, de har gjort ljud ifrån sig. Den här pratade.
För åtta månader sen hade det varit fantastiskt. Nu är det bara irriterande.
Det är ett framsteg. Det går inte att förneka.
I min värld mäts framsteg i resultat. Det har vi inte.
Jag vet inte hur länge till jag kan låta det här pågå.
Upprepade misslyckanden skrämmer bort investerare. Vem kunde gissa det?
Det här är mitt livsverk. Jag har flyttat hit min familj.
Jag lovar att jag är så här nära.
Men nära skjuter ingen hare, Bill.
Låt inte det här förstöra din helg.
Fan också!
Förlåt att jag är sen. Hur är det?
Barnen är helt vilda.
- Pappa! - Zoe!
- Hur är det? Hur har dagen varit? - Matt!
- Inte inomhus, jag vet. - Han spionerar på mig.
- Det kallas för "spiondrönare". - Packa nu och låt bli möblerna.
- Hallå, familjen Foster. - Ed!
- Mata honom en gång per dag bara. - Okej.
- Har du pratat med Jones? - Ja, nåt sånt.
- Blev du avskedad? - Vad betyder avskedad?
- Jag har inte fått sparken. - Vem har fått sparken?
- Ingen har fått sparken. - Jag trodde du skulle få det.
- Vad är det som händer? - Testobjektet slet sig själv i bitar.
- Det gick ganska vilt till? - Vad betyder det?
Testobjektet pratade, Mona. 345.
- Objektet pratade på riktigt. - I så fall kan det känna saker.
Vi stängde ner den så fort det gick.
Du kan inte försöka återuppliva människor förrän du har en lösning.
Hur många gånger har inte du räddat personer på akuten?
- De sliter inte sig själva i stycken. - Hon har en poäng, William.
Jag borde nog prata med Sophie om den här fisk-grejen.
William, jag tror på dig. Men jag gillar inte varthän det här barkar.
Människor kan få lida.
Den första hjärttransplanterade personen överlevde 18 dagar. Han led.
- Var det fel? - Nej.
Jag är nära ett genombrott, Mona. Soldater, trafikoffer...
Livet behöver inte förkortas.
Men nåt stoppar den syntetiska hjärnan från att bli medveten.
Det är kanske mer som gör oss mänskliga. Som en själ.
Vi är kontentan av det som har hänt oss och hur vi har bearbetat det.
- Allt handlar om neurokemi. - Tror du verkligen på det?
Är det allt jag är? Dina barn?
Är vi bara elektriska signaler och kemi? Du har en familj som älskar dig.
Och vi har en vetenskapsman.
- Tycker du att jag ska lägga ner? - Hej!
Jag är bara orolig att du kommer passera gränsen för vad som är rätt och fel.
Det kommer jag inte. Lita på mig.
Ha så roligt!
- Det där ska du få sota för. - Vad är det båten heter nu igen?
Den heter "Cheating Hussy". Nycklarna ligger i beteslådan.
- Sånt håller vi inte på med. - Pappa!
Vi ses på söndag kväll. - Sitter alla säkert?
- På med säkerhetsbältena. - Familjen Foster-cirkusen är på väg.
- Ja! - På riktigt?
Hissa seglen!
- Jag spanar efter nåt som är... - Uttråkat.
Generat. Och kanske adopterat. Det är jag i så fall.
- Får vi fiska när vi är framme? - Absolut!
- Är vi framme snart? - Vi kan vänta tills båten flyter förbi.
Ni vet väl vad man säger? Vänta i fem minuter om du ogillar vädret.
Jag ser inget. Gör du? Jag tycker att vi ska stanna till.
- Gick det bra? - Jävlar!
Det där var nära ögat.
Håll i er!
Mona? Mona!
Barn?
Herregud!
Sophie? Ben? Zoe? Zoe!
Zoe... Min lilla flicka...
Mona... Mona...
William? Vad sjutton har hänt?
Inga frågor, sa jag ju. Var är sakerna?
Allt ligger i bakluckan.
Helskotta.
William... Vad tusan har hänt?
Du måste hjälpa mig med en sak, Ed.
- Inte en chans. Det går inte. - De är inte borta än.
- Inte än! - William, vi måste ringa polisen.
Eller göra nåt annat...
- William, vad tusan gör du? - Inled kartläggningssekvensen.
Vi kan inte göra det här.
Inled kartläggningssekvensen, Ed!
Edward Whittle. Tillträde beviljas.
Att jag tror att jag klarar det betyder inte att jag faktiskt gör det.
Det finns ett skäl till att kloning av människor är förbjudet.
- Säg bara vad vi behöver. - Jag vet att du går igenom ett helvete.
Men du måste förstå en sak.
De första djuren jag klonade blev blinda, med deformerade skallar.
De inre organen satt inte på insidan. Det är vad ett misstag kan innebära.
Om vi begår ett misstag måste jag veta om du är beredd att ta ansvar.
Vi får låta bli att göra misstag.
Okej...
Där har vi tankarna.
Tekniskt sett skulle det vara möjligt att klona en människa i den.
Om det fungerar kommer hjärnan att vara på ett spädbarns nivå.
Det blir ett helt nytt kapitel. Och inte för att strö salt i såren...
Men du har inte räknat ut alla detaljer som krävs än.
Måste jag påminna dig om vad som har hänt varje gång?
Du har ju gjort biologiska överföringar mellan djur. Råttor, apor.
- Inte människor! - Jag vet att vi kan klara det.
Tänk om nåt går fruktansvärt fel?
Det har det redan gjort.
Ed? Ingen får veta vad som har hänt.
Vi måste göra oss av med kropparna.
- William, jag... - Jag ber dig, jag klarar det inte.
Visst. Vi ses hemma hos dig.
- Vad är det i tunnorna? - Olika beståndsdelar.
Aminosyra, fruktos, sånt som påskyndar processen. En massa skräp.
Allt som behövs för att skapa en människa.
Det är bara tre tankar. Jag behöver fyra.
- Ja, men det fanns inte fyra. - Jag måste ha fyra, Ed.
Jag kan kanske fixa en till nästa kvartal.
- Säg inte att det inte finns fyra! - Vad vill du att jag ska göra?
De kostar 1,7 miljoner styck. Jag kan inte bara hosta upp en.
Förlåt, William.
William?
Hur är det?
Välj ett namn.
- Nej, nej, nej. - Tankarna räcker inte.
- Välj ett namn. - Inte en chans. Gör det du.
- Snälla, välj ett namn. - Nej. Nej!
- Välj ett namn! - Nej! Det är ditt ansvar.
Det är du som vill göra det här. Då får du välja namn.
Du får se till att välja ett namn.
Man måste ha koll på nivåerna. Nivåerna är viktigast av allt.
Jag har planterat deras dna i tankarna. Men du måste vakta dem hela tiden.
Släpp dem aldrig ur sikte. Klonerna dör om den kemiska balansen inte bibehålls.
Och vi kan inte börja om. Så du måste bevaka nivåerna.
Okej. Alla blir väl färdiga samtidigt?
Okej... Det här blev just ännu mer komplicerat.
- Säg att du klarar av det. - Ja, ja...
- Jag måste bara kompensera en sak... - Ed?
Ja. Ja, det kan låta sig göras.
Var är din reservgenerator? Ifall att elen försvinner?
- Jag har ingen generator. - Okej...
- Är det nåt jag bör veta? - Ja.
Tankarna får inte vara utan el. Någonsin. Då rubbas nivåerna.
Och jag berättade just hur viktiga de är. Så ja, vi behöver en generator.
- Klockan är 02.00. Inget är öppet. - Jösses, jag vet inte.
Vad kräver du av mig? Jag kan inte tänka på allt.
Jag har verkligen tagit mig vatten över huvudet.
Det har du också. Är du medveten om det?
- Var det nåt mer? - Nej, jag tror att det var allt.
Det här var många batterier.
De är klara om 17 dagar.
Till dess får du fundera ut hur du ska få dem rumsmedvetna.
Om... vi på nåt mirakulöst sätt klarar att genomföra det här.
Har du funderat på Zoe?
Alla minnen de hade finns här.
Jag får radera henne.
Jag får radera minnet av henne på hårddiskarna.
Går det?
Människor tappar minnet hela tiden.
Beta-amyloid-proteiner.
Neurofibulära knutar.
Jag manipulerar minnet på hårddisken.
Sen laddar jag upp den nya neurologiska kartan.
De kommer inte att minnas henne.
Vi åker raka vägen till helvetet.
- Tack. - Lycka till nu.
- Mamma, titta! Pappa! - Zoe!
Hallå där! Vad gör du?
Pappa har tagit min mobil.
Zoe, kom till mig. Det är okej.
Har den äran idag!
RADERA GENVÄGAR OCH ASSOCIATIONER?
- Har den äran i dag! - Godnatt, mamma och pappa.
RADERAT
STATUS: 14 % SLUTFÖRT
Mr Foster? Det är polisen.
God morgon.
- Pratar du spanska? - Nej, ledsen.
Du får ursäkta min engelska. Vi är Perez och Rodriguez från polisen.
Vi följer upp bilstölder som hände nyligen.
Nån har stulit batterierna från alla bilar i kvarteret.
- Så märkligt? - Har de stulit nåt från dig?
Nej, det har de inte.
- Då hade du tur. - Ja.
Du har inte sett nåt konstigt?
Om du ser nåt misstänkt så får du höra av dig.
- Det ska jag göra. - Ha en bra dag.
Vi får åka vidare.
Okej. Det där hände verkligen.
Edward!
Jag känner mig tvingad att säga nåt om avsaknaden av Bill här.
Du råkar inte veta nåt om den saken?
Han har bara sagt att han har mykoplasma.
- Mykoplasma? - Ja.
Kan du vidarebefordra en sak? Jag har pratat med styrelsen i dag.
Om inte 345 fungerar så stänger vi ner i slutet av kvartalet.
- Stänger ner? - Vill du ha bra referenser?
Han kommer nog snart. William har ett starkt immunsystem.
STATUS: 40 % SLUTFÖRT
Försöksobjekt 221: Uppdaterat.
Överföring av medvetenhet från objekt till klon har lyckats.
Medvetenhet går att överföra.
Varför inte mellan människor? Vad är det jag missar?
- William? - Ja?
Jag pratade precis med Jones. De stänger ner om inte 345 funkar.
- Helvete! - Du har utrustning för miljoner hemma.
Då kommer de att leta efter sakerna. Kan du den vetenskapliga termen för det?
Att vi är kokta och rökta. Så vad ska vi göra?
- Du får komma hit. - Va? Hem till dig?
- Ja, hit. - Varför då?
- Jag måste jobba. Du får vakta dem. - Skrik inte.
Jag skriker... Förlåt att jag skrek.
- Skynda på. Och du har lunginflammation. - Va?
Doktor William Foster. Inträde beviljas.
Där är han. Hej, Bill.
Du ser hemsk ut. Vill du ha nåt? Örtte?
- Vad lider du av egentligen? - Lunginflammation.
Du är verkligen en kämpe.
Du är här. Du måste se över datalänkarna innan jag kan jobba med neuropunkterna.
- Inte nu. - Jones är på oss som sjutton.
Vi behöver ditt godkännande för MF-gränssnitten.
- Ställ dig i kö. - Okej, okej.
Mår du bra?
- Det är bara bra. Hur så? - Jag undrade bara.
FRÅN ZOE TILL PAPPA
- Hej? - Jag är ledsen för Matts skull.
Minns du inte mig? Matts lärare, mrs Barnes.
- Jag kan förklara. - Din kusin berättade.
Förlåt att jag kommer oanmält. Men Matt har inte varit i skolan.
Och jag fick inte tag i din fru på mobilen.
Jag vet ju att man inte ska ha en favorit...
Jag hoppas att allt är utrett nu.
- Ha en trevlig jul. - Detsamma.
- Har hon gått? - Vad hände?
Hon ville låna toaletten. Hon bankade på dörren som en psykopat.
- Vad skulle jag göra? - Vad sa du?
Jag sa att Matt har vattkoppor och är hos sina morföräldrar.
De är döda. Hur ska jag förklara det?
Jag vet inte. Dra inte ner mig i din avgrund av lögner.
- Ringde du inte skolan och sa nåt? - Nej.
Kliniken där Mona jobbar då?
Det har gått fem dagar. Tror du ingen märker att hela familjen är borta?
- Jag har haft mycket att tänka på. - Ja, jag är ledsen.
- Du får lösa det där. - Hur mår de?
De har växt 30 cm.
123 MISSADE SAMTAL 113 NYA RÖSTMEDDELANDEN
Oj.
427 NYA SMS
På riktigt?
FRÅN: MONA FOSTER TILL: REKTOR LUNA
ÄMNE: ANGÅENDE SOPHIE OCH MATT
Efter noggrant övervägande vill vi undervisa barnen hemma.
Med vänliga hälsningar, Mona Foster.
Mår du bra? Är vi fortfarande vänner?
Jag är ledsen, jag kommer inte ut på nätet. Pappa tog min laptop.
Alla är sjuka. Nu måste jag gå.
Var inte kompis med Julie. Hon är galen.
Vad har hon gjort?
Hon har flörtat med din kille!
Min kille?
Juan!
Tjena snygging!
Hej på dig, Juan.
Mina föräldrar är bortresta. Vill du komma över?
Skulle inte tro det.
Jag har fått utegångsförbud.
Hur länge då?
Tills jag är 18 år.
- Tror du att de tänker stänga ner? - Roboten måste bli färdig.
- Innan den nya donatorn kommer. - Var är William?
NEUROLOGISK PRÄGLING TEST: SIMULERING
UTFÖR
PRÄGLING MISSLYCKAD
STATUS: 90 % SLUTFÖRT
Vad är det jag missar?
- Hej. - Du ser bedrövlig ut.
Och det är inte en image för nån som håller på med bedrövliga saker.
- Jag är inte redo. - Jag sa 17 dagar.
Jag sa 17 dagar. Att inte vara redo finns inte.
Ed? Ed?
Ed?
- Jädrar. - Ed.
Ed? Ser du? Jag förstår inte varför det händer.
Och då kan jag inte vara säker på att det inte händer dem.
Ja, det borde du ha tänkt på för 17 dagar sen.
Acceleratorerna följer dna-profilen exakt. Okej?
I tanken fortsätter de att åldras.
Två veckor från och med nu kan din fru ha fått cancer.
Din dotter kan hamna i klimakteriet. Och din son...
Han kan vara flintskallig med skrumpen pung.
Min poäng är att även om du löser gåtan om ett par dagar
så kommer de att vara många gånger äldre än när de dog.
Hur ska du förklara det?
Hur kommer det sig att du inte bryter ihop just nu, William?
- Jag försöker tänka. - Så bra. Det är bra att du funderar.
Jag ska också fundera. På hur det är att sitta i fängelse.
Eller när Bionyne stämmer oss på 30 miljarder. Vad gör du?
Jag försätter dem i koma.
Då håller de sig lugna tills jag har kommit på en lösning.
Och om du inte kommer på nåt? Du kan hålla dem sövda i max 72 timmar.
Efter det måste du ta ett väldigt tufft beslut.
Töm tanken.
TANKENS LUCKA ÄR ÖPPEN
Har du henne?
Jag tappar henne!
Herrejävlar!
Jag gjorde det! Vi gjorde det!
Hon är perfekt.
Det här är bättre än framgång. Det är perfekt. Herrejävlar.
Okej. Det här borde hålla dem mätta ett tag.
Sen får vi fylla på mer i morgon.
- Tack. - Det var så lite.
Du har tre dagar på dig.
Ja. Vi ses i morgon.
Ja. Och du, vi klonade en människa i dag.
Det kan du lägga till i ditt CV.
Margaret, stimulera kroppen.
Sergeant Kelly, hör du mig?
Vem är jag?
Vem är jag?!
Jag saknar dig, Soph. När kommer du tillbaka?
Sergeant?
Stäng av den. Det har misslyckats.
Stäng av den.
Jag trodde att jag skulle klara av det.
Förlåt mig.
- Vad vill du? - Har du undvikit mina samtal?
- Bill? Bill? - Vad är det?
Inser du hur mycket pengar som är investerade i projektet?
Folk räknar med dig. Jag också.
- Herrejävlar. - Och tiden är nästan ute.
- Herrejävlar. - Vad sa du?
Hör du mig?
Är du kvar?
- Vi har letat på helt fel ställe. - Du står väldigt nära mig nu.
Nej, det är inte sinnet, hjärnan. Det är kroppen.
Det är så uppenbart, så elegant och så enkelt.
Vi kan väl försöka ta det lilla lugna nu?
- Följ med mig, Edward. - Va...?
Här är det dött. Se på det här.
Hennes sinne är tomt. Hon är i koma.
Hon har än så länge inte varit vid medvetande. Än. Hon andas.
- Hjärtat slår. - Det är inget tecken på medvetande.
- De är ofrivilliga kroppsfunktioner. - Som styrs av hjärnan.
Hjärnan vet att den tillhör en kropp. Just den här kroppen.
Det är det jag har missat. Det är därför 345 inte funkar.
Den har elektroder som är kopplade till stål och titan.
Vi präglar en biologisk hjärna på ett syntetiskt sinne.
Men det vet den inte om. Den letar efter sin kropp. Hjärta och lungor.
Men den hittar inte kroppen.
Så reptilhjärnan får spel, tror att den ska dö och agerar därefter.
Därför har den aldrig möjlighet att nå full medvetenhet. Jäklar.
Det är som en avstötning vid transplantationer.
Vi måste lura det syntetiska sinnet att den har sin biologiska kropp.
- Det är lösningen. - För 345 kanske.
Vad har det med din familj att göra? De är inga robotar.
Det har allt med min familj att göra.
Jag kommer att prägla hennes sinne på hennes egen kropp.
- Jag vet att det kommer att fungera. - Är du säker?
Vi får bara en chans.
Var beredd på att initiera den neurologiska präglingen, Ed.
- Är du beredd? - Har det någonsin spelat nån roll?
Initiera nervpräglingen.
Inled efter regelverket.
LADDAR PRÄGLINGSSEKVENS AV HJÄRNAN
Håll ett öga på Monas sensoriska hjärnbark. Bra.
Jag går till temporalloben. Parietalloben.
Limbiska loben. Hur ser värdena ut?
- De ser bra ut. - Okej.
Statusen är bra. Funktionen är bra.
Initiera nervprägling.
Helt otroligt.
Präglingen är slutförd.
Vad är det? Inget händer ju.
Hör du mig, Mona?
Fan! Hon stöter bort den! Vad ska vi göra?
Vänta.
William?
Älskling.
Vänta lite. Vad gör du?
Jag söver henne. Hon och barnen får inte vakna och se huset i det här skicket.
Ja, bra tänkt där. Förstår du ens vad vi precis har gjort?
Det här är det bästa jag har åstadkommit i hela mitt liv.
Det bästa någon har åstadkommit. Synd att vi inte kan berätta för nån.
Herregud. Jag menar...
Vi pratar Nobelpris. Foster-Whittle, sug på den.
Whittle-Foster. Det måste inte vara i bokstavsordning.
Jag hoppas att allt kommer att gå bra med dem.
Vi grejade det.
Då så... Vi ses på jobbet.
Mona?
Barn?
- God morgon, William. - God morgon.
- Hur mår ni? - Jag är hungrig.
- Jag är utsvulten. - Jag mår toppen. Jag tar en löptur.
- Utomhus? - Du ser trött ut. Har du sovit gott?
Jadå.
- Trevlig löptur. - Pappa? Pappa!
- Ja? - Kan jag få pannkakor?
Ja.
Ja, du får pannkakor, Matthew.
- Sophie, vill du också ha pannkakor? - Ja.
Underbart. Helt underbart.
Pannkaka serverad.
- Får jag fattiga riddare? - Oui. Fattiga riddare till damen.
Det ska bli!
Usch, så äckligt. Mjölken är sur. Kan du köpa ny?
- Jag luktade på den häromdagen. - Den är härsken.
- De har sålt utgången mjölk. - Ja.
Nån ska få veta vad jag tycker om saken. Jag tar hand om det.
Det är jobbet. Jag måste...
Okej.
- Ja? - Hej, det är jag.
Vi har en donator på ingång. Möt mig på labbet genast.
- Min familj har precis vaknat. - Grattis.
Men det blir en kort återförening om inte 345:an funkar.
Om de stänger ner är vi avslöjade.
- Matt, var försiktig. - Hör du på mig?
William, hör du mig?
- Hallå? - Ja. Okej, jag kommer.
Fan också!
- Gick det bra? - Ja, det gick bra.
Mår du bra? Du är inte dig själv i dag.
- Jag måste åka till labbet. - Gör det du. Vi klarar oss.
Det är så trist att behöva lämna er på en lördag.
- Vi är kvar när du kommer hem. - Okej.
Nervvävnaden är intakt. Den protoplasmiska integriteten är 60 %.
- Jag får den till 55 %. - Hjärnbarken är ändå frisk.
Är vi överens?
- William? - Nej.
Den är för depraverad.
Vad är det som händer? Donatorn ser ju bra ut.
Jag klarar det inte. Jag klarar inte att utsätta en till person för det.
Det här är ju inte direkt rätt tidpunkt att få dåligt samvete.
Jag hoppas att du är beredd på att hamna i fängelse. Och förlora familjen.
Det är precis vad som kommer hända om inte 345 fungerar.
Det är bäst att du kommer fram till nåt. Snart.
Är du härinne, Bill?
- Ja, det är jag. - Är allt bra därinne?
- Det är bra. - Så trist med donatorn i dag.
- Vi tar nästa, sir. - Jag hoppas att det kommer en nästa.
Herregud.
- Mamma, har du sett min mobil? - Nej, min är också borta.
Ditt sociala liv är inte beroende av mobilen. Det är mitt.
- Okej, var hade du den senast? - Ingen aning.
- Trollet, har du min mobil? - Nej.
Herregud.
Ed!
Du!
Herregud, gråter du blod?
- William, du har väl inte... - Jo, det har jag.
På dig själv? Är du galen? Du kanske har blivit spritt språngande?
- Du hade kunnat dö. - Jag var tvungen. Hör på nu.
Jag tänker ladda upp min neurologiska karta till 345. Det blir jag därinne.
- Visst, det känns ju... - Edward, William.
Hej, Phil.
Vi börjar med att skanna min kropp. Sen tar vi den informationen.
Och skapar en algoritm som blir en bro för den neurologiska präglingen.
Okej, du skapar en algoritm för att lura den syntetiska hjärnan?
Precis så.
Med mitt sinne inuti kan den syntetiska hjärnans medvetande verifieras.
Jag kan ju fråga mig själv. Jag är basgången, Ed.
Jag kommer att ha kontrollen. Den är jag.
- Jag börjar med algoritmen i kväll. - Okej.
Ska vi köpa julgran i morgon ändå?
- Nåt är inte som det ska. - Vad då?
Jag vet inte, William. Men det är nåt som inte stämmer.
Jag minns inte vad vi åt till middag eller att jag har gått på semester.
Skulle vi inte åka båt? Jag minns inte att vi var ute på en båttur.
Älskling.
- Var är barnen? - De sover.
Sophie har feber, men det är inte så farligt.
- Du kanske har fått Sophies åkomma. - Kanske.
Du borde kanske gå och lägga dig och se hur du mår i morgon?
Ja... Jag är helt utmattad.
BIOLOGISKA TILL SYNTETISKA PRÄGLING PÅGÅR
Stöddirektiv 2,5.
Cytoxisk-T: 45. NX: 1,7.
Dämpa direktiv. Nu börjar det likna nåt.
SAMMANSTÄLLER ALGORITMEN SPARAR ALGORITMEN
Mamma! Mamma!
Mamma! Pappa!
- Sophie! - Är mamma död?
- Va? - Jag såg henne dö.
Det var bara en mardröm. Mamma mår bra.
- Jag såg henne dö. - Nej då.
- Det är ingen fara. Somna om nu. - Det kändes så verkligt.
- Hon mår bra. - Är du säker?
Det är ingen fara. Det var bara en mardröm.
- Okej. - Det är ingen fara.
Är vi framme snart?
SKRIVER ÖVER GENVÄGAR OCH ASSOCIATIONER
Pappa!
Såja.
Det kommer att kännas bättre. Som om det aldrig har hänt.
William, vad är det som pågår?
- Mona, ska vi gå upp? - Vad har du gjort med Sophie?
- Jag gav henne lite lugnande. - Va?
- Det är ingen fara. - Va?
- Vi kan väl prata om saken däruppe? - Nej, William. Berätta sanningen.
Det var en bilolycka.
Du och barnen dog.
Jag återupplivade er.
Ni är kopior.
Ta bort den där saken från hennes huvud.
Jag är död.
Du lever. Du är dig själv.
Matt är på övervåningen. Han lever. Och Sophie och...
Och ingen behöver få reda på det.
- Hur kunde du göra så här? - Jag såg våra barn dö.
Jag höll din livlösa kropp i mina armar och trodde...
...att jag kunde återuppliva dig.
Vad hade du gjort?
- Ed! - Hej!
- Läget, lillkillen? - Jättebra.
- Hur är läget? - Hej.
- God morgon. - God morgon.
- Hej, Ed. Hur är det? - Bra. Hur mår du?
Det är jättebra.
- Matt, kom hit. - Men jag gillar den här.
Nej, de är hemska. Och av plast.
Jag tycker att de är fina.
Kom, så tittar vi här borta.
- Kom, vi kollar på den här. - Är den här stor nog?
- Du fick tillbaka dem. - Vad sägs om den här?
- Ja. - Kom, nu köper vi en julgran.
- Vi kanske borde flytta hem igen. - Va?
- Vi har ju precis landat här. - Menar du allvar, pappa?
- Du missade tallriken. - Idiot.
Va?
Pappa, vem är Zoe?
- Vem? - Det står "Zoe" i min garderob.
- Det stod en våningssäng där. - En våningssäng?
- Är du säker? - Jag är inte galen. Jag minns fotona.
Den där grejen som hände... Det kan vara så att...
Och jag minns hur du ser ut när du ljuger.
God jul, Bill.
Doftar det lamm? Jag stör visst i middagen?
- Mona... Du ser fantastisk ut. - Mr Jones.
- Du är en lyckligt lottad man. - Vilken trevlig överraskning.
- Vill du äta med oss? - Du är både vacker och generös.
Jag har hört talas om kvinnor som du. Men jag skulle aldrig tränga mig på.
William, har du tid en stund?
Jag lovar att du får tillbaka honom om fem minuter.
Vi är inte klara än...
- Vad för dig hit? - Jag måste fråga dig en sak.
Har tanken aldrig slagit dig att det har varit lite för lätt?
- Jag vet inte vad du pratar om. - Då ska jag förklara.
Objekten 346, 347 och 348.
De tillhör Bionyne, Bill.
Desperation har drivit många till att åstadkomma det omöjliga.
Bilolyckan var ödet. Jag lät bara det andra hända.
Jag blev imponerad. Men nu har jag ett problem.
Tre för att vara exakt.
Vet du vad som skulle hända om det här kom ut?
Ingen behöver få veta. Ingen kommer någonsin att få veta det.
Mona vet. Och snart börjar Sophie och Matt ställa frågor.
Det blir trassel med lögner. Och det är riskfyllt med trassel.
Det som är enkelt är säkert.
De där tre objekten ute i det fria kan jag inte tolerera.
Jag kan få 345 att fungera. Det måste vara värt nåt.
Bionyne blir det mest framgångsrika läkemedelsföretaget i hela världen.
William, fråga dig själv följande:
Vem lägger miljoner på att rädda skadade soldater? Herregud.
Kom igen. Det är inte så man vinner krig.
- Vi är inget biomedicinskt företag. - Jag heter inte ens Jones.
Nu vet du hur man för över mänskligt medveteande till en maskin.
Tänk dig den bästa piloten inuti miljontals drönare.
En hackers medvetande som finns inuti viruset.
Har du nån aning om hur mycket det är värt?
- Är inte det spännande? - Min familj då?
Din familj dog i en bilolycka.
Algoritmen. Ge den till mig.
Avsluta sen middagen. Pussa barnen godnatt.
Och för tusan... Älska med din fru.
Gör det som du inte fick göra första gången.
En chans... att ta farväl.
Det är min gåva till dig.
Jag hämtar algoritmen.
På min signal. Var beredda utanför.
Där ser du. Jag visste att du var smart nog att göra det enda rätta.
Nu blir jag ju jättearg.
William, du skrämmer barnen. Och var är mr Jones?
Mamma, pappa. Ska ni skiljas?
- Kanske. - Nej!
- Gå till era rum, är ni snälla. - Var är aluminiumfolien?
I lådan vid diskmaskinen.
William, jag måste få veta vad det är som pågår.
Och vem är Zoe?
Zoe är vår dotter.
Jag kunde inte återuppliva er allihop. Jag kunde inte rädda er alla.
Det fanns inte tillräckligt många tankar.
Jag raderade henne från era minnen.
Har du tagit ifrån mig minnet av mitt barn?
Förlåt mig. Och jag förstår om du kommer att hata mig resten av livet.
Men just nu måste vi härifrån.
Bionyne är inget läkemedelsföretag. Jag vet inte ens vad de är för nåt.
Men de kommer att döda dig och barnen. Om vi inte ger oss av på en gång.
Jag har inte trotsat alla naturlagar för att förlora er en gång till.
- Vi måste ge oss av. - Barn, vi måste åka nu!
- Vad är det som pågår? - Matt, Sophie...
Det är några onda personer som vill göra oss illa. Håll ut bara.
Vi åker till Eds båt och tar oss härifrån.
Jag är besviken, Bill. Väldigt besviken.
Sir, de är på flykt.
Skjut honom inte i huvudet.
- Allt är ditt fel. - Jag har inte gjort nåt.
- Hur hittade de oss? - Ser ni inte på tv?
- De har spårat Sophies mobil. - Det har de inte alls gjort. Tyst.
- Det är kanske bilen, gps: en. - Det är inte bilen eller mobilerna.
Bionyne sätter sändare på alla försöksdjur.
Sändarna sitter inuti er.
- William! - Pappa!
Se upp!
- Det är okej, det gick bra. - Hur gick det?
Det är ingen fara.
Hur får vi bort sändarna?
De är fästa i ryggraden.
De är kopplade till det centrala nervsystemet. De går inte att ta loss.
- Vad pratar ni om? - Kör till kliniken.
- Det är åt andra hållet. - Kör till kliniken.
Visst.
- Sophie, lägg dig ner. - Vad menar du?
- Pappa? - Det är ingen fara. Lägg dig ner.
Sändarna styrs via nervsystemet. Det här tar kål på dem.
- Röd, vit, svart. - Sändare? Vad pratar ni om?
- Det är ingen fara. - Vad händer? På allvar.
Vi har fått nåt dåligt inplanterat som jag ska ta bort. Jag vet att du är rädd.
Lita på mig och försök slappna av. Det kommer att ordna sig.
- Mona? - Gör jag fel stannar hjärtat.
Va? Mamma?
De borde vara inne i det här huset.
Undan!
Fan! Kom!
De är däruppe.
Det är lugnt. Det är inte lika farligt som det ser ut.
Undan!
- Där försvann en till. - De måste vara däruppe.
Hallå där! Vad håller ni på med?
Pappa, skynda dig.
Älskling, försök vara lugn.
Här. Till vänster.
Pappa, det kommer nån.
Fan också.
Nu!
De var här.
Måltavlan är ur sikte. De har kapat sändarna. De är borta.
Det är Jones här. Jag har en fråga.
Du och barnen stannar i bilen. Jag vill se att det är säkert.
Jag ska se om jag hittar båten.
Beteslådan.
- När kommer pappa tillbaka? - Var tysta nu.
Nycklarna är i lådan med betena.
Du sa ju att nycklarna var här.
- Mamma! - Mamma!-Släpp mig!
- Mamma! - Släpp min bror!
- Släpp mina barn! - Pappa!
- Skynda dig!
Pappa!
- Vi har frun och barnen. Och Foster? - Han kommer till oss.
Snyggt jobbat, Eddie. Här är dina båtnycklar.
- Din jävel. - Mona...
Allt löser sig om William bara samarbetar.
- Löser sig? De kommer att döda oss. - Mamma? Vad menar du?
Vet ni vad? Jag har snacks på kontoret. Ta dit barnen.
Mamma? Följ med oss.
Foster är här. Ja, sir.
Vi stal utrustning för miljontals dollar för att skapa dig.
- Skapa mig? - Ja. Du dog ju. Minns du det?
Jag skulle göra mig av med kropparna. Era kroppar.
Men jag klarade inte av det. Sen kom Jones på oss.
Om vi gör som vi blir tillsagda kommer allt att lösa sig.
Släpp min fru!
- Var är barnen? - Där borta. De mår bra.
Jag är ledsen. Det skulle inte bli så här. Det gick överstyr.
Det är ingen fara, Ed. Det kommer att bli bra.
- Jag förstörde algoritmen. - Jag märkte det.
Algoritmen finns bara inuti mitt huvud.
Om du vill ha den får vi gå. Du kommer aldrig att se oss igen.
Försöker du förhandla?
- Du behöver mig. - Kanske det.
- Men jag behöver inte henne. - Jones, vänta!
Eller honom.
Vänta! Jag gör det! Du ska få algoritmen.
Jag vet.
Om du litar på honom så dödar han oss.
Jag älskar dig.
PRÄGLING PÅGÅR
STIMULERA
- Här är algoritmen. - Finns allt där?
Allt finns där. Släpp min familj nu.
Varför är du så fäst vid den?
Den här saken...
Det är en kopia. Förstår du inte?
- Experimentet är över, Bill. - Nej, det är det inte.
Jones!
Jag har kommit för att hämta min familj.
Barnen! Vi hämtar barnen.
Kör nu.
Mamma, vad gör han? Vart ska han?
Han ska hämta en sak, vännen. Han ska hämta en sak.
William! William! Det räcker.
Hur känns det?
Det här kommer att låta märkligt.
Men det känns som jag.
Bill!
De skickar bara nån annan efter att jag är borta.
- Förr eller senare hittar de dig. - Inte om vi samarbetar.
Försöker du förhandla med mig?
Om jag säger att det finns en annan lösning då?
Ge oss det vi vill ha så får du leva.
Som en väldigt rik man.
Vad säger du? Har vi en överenskommelse?
Vi ses snart, Bill.
- Jag tar över här, William. - Är du säker?
- Du måste stanna kvar. - Det finns inget annat val.
Ta hand om din familj.
Vi klarar oss.
Ed...
SJUTTON DAGAR SENARE
STATUS: 99 % SLUTFÖRT
STATUS: 100 % SLUTFÖRT
Mamma!
Zoe!
DUBAI I FÖRENADE ARABEMIRATEN
Mr Quissam, så bra att du kunde komma.
Lita på mig, du kommer inte att ångra dig.
Frågan är: Hur mycket är ett andra liv värt?
Varsågod.
Bill! Det är dags att jobba.
Initiera kartläggningen.
Översättning: Susanna Lidblom